Saimme yhden.
Olen rakastunut.
Tarkistakaa haavoittuneet. Yrittäkää löytää edes yksi merenneito elävänä.
Auttakaa häntä.
Hienosti toimittu, merimies.
Kai kaikki näkivät tuon, sillä en aio tehdä sitä toiste?
Takaisin laivaan. Suuntaamme poukamaan. Nyt heti.
- Voi luoja. Onko tuo... - Merenneito.
- Luopukaa jo tästä järjettömästä yrityksestä. - En voi.
Oletko koskaan katsonut taaksesi jalanjälkiäsi hiekassa?
Tämä toimii samoin, mutta jalanjäljet kulkevat nyt edelläni.
- Itse asiassa vain yksi jalanjälki. - Whitecap Bay. Meidän pitää kiirehtiä.
Menemme jalan. Gibbs, antakaa suunta.
- Sir, miehistönne. - He ovat jo kuolleet.
- He eivät kuulosta kuolleelta. - Oletteko sitä mieltä?
Minä en kuule muuta kuin lokkien pesimä-ääniä.
Mitä te kuulette, herra Groves?
Lokkien pesimä-ääniä.
- En muuta. - Suunta, Gibbs.
- Taivas varjele! - Sinun pääsi tai minun määränpääni.
Minulle sopii molemmat.
Eteenpäin!
Nyt on sinun vuorosi, Sparrow.
- Oliko tuo todellakin välttämätöntä? - On parempi ettet tiedä -
- laivani tarkkaa sijaintia. Olen varovainen. - Minäkin olen varovainen.
Ensimmäiseksi haluan -
löytää Ponce de Leónin laivan.
- Miksi meidän täytyi ottaa hänet mukaamme? - Koska kyyneleet eivät säily.
- Tarvitsemme ne tuoreina. - Miten se rituaali taas menikään?
- Vettä lähteestä ja merenneidon kyynel? - Sekä kaksi hopeista pikaria.
Toisessa kyynel ja toinen ilman kyyneltä.
Siis kyynel toisessa ja vettä molemmissa. Aika monimutkaista, eikö olekin?
Molempiin laitetaan vettä. Toiseen laitetaan kyynel.
Henkilö, joka juo kyynelveden, -
saa toiselta kaikki elinvuodet.
Montako vuotta?
Kaikki vuodet, jotka hän on elänyt, -
ja olisi elänyt, jos kohtalo on suopeampi.
Saarnaaja.
Siltä varalta, että tämä ei pääty minulle hyvin, -
haluaisin paperin, joka sanoo, että olen valmis uskomaan siihen mihin täytyy, -
jotta pääsisin siihen paikkaan, jonne kaikki kiltit menevät.
Sille on olemassa sana. Sinä voit kääntyä.
Ajattelin sellaista tarpeen mukaan käytettävää juttua.
Pursimies!
- Hän ei voi hengittää. - Hänellä on vettä.
Hän tarvitsee ilmaa!
- Avaa tämä. - Hän pakenee.
- Tapat hänet. - Kannatan lähetyssaarnaajan asemaa.
Näetkö?
Eteenpäin!
Aivan kuten ajattelin. Ei tätä kautta.
- Tämä on oikea tie, eikö olekin? - Toki, mutta meidän pitäisi kiertää itään.
- Poistuisimme pikareille johtavalta polulta. - Kierrämme takaisin.
- Ei ole aikaa. - Sinä vaadit, että otamme merenneidon mukaan.
- Kapinasta ei ollut apua. - Kävelet kuin tyttö.
- Sinähän sen tiedät. - Jonkun on mentävä.
- Tarkoitatko, että jakaannumme? - Hyppää?
- Tämän minä haluan nähdä. - Sparrow etsii laivan ja noutaa pikarit.
Miksi hän palaisi?
Aivan niin. Miksi hän palaisi?
Emme voi luottaa häneen, minä menen.
Hän menee.
Kuinka kaukana lähde on? Minulta loppuu aika.
Päivämarssi pohjoiseen tuota jokea seuraten.
Sitten tulette altaille. Sitten olette lähellä.
Sinä menet.
Olin varma, että tässä käy näin.
Tiedättekö sen tunteen, kun korkealla seistessä -
tulee halu hypätä?
Minulla ei ole sellaista.
- Tarvitsen ne pikarit. - Ammu.
- Säästät minulta putoamisen vaivan. - Sinä menet ja palaat.
Tai tapan Angelican.
- Et voi tappaa omaa tytärtäsi. - Pursimies.
Hae minulle kuusi asetta. Lataa vain kaksi, mutta älä kerro mitkä.
Pääsette valitsemaan, herra Sparrow.
Ei.
- Kyllä. - Oletteko varma?
Totta kai olen.
Uudestaan.
Nämä eivät ole edes ladattuja.
Uudestaan.
Jos haluatte tappaa hänet, miksette antaisi hänen hypätä?
- Mitä? - Jos te hypäätte ja kuolette, -
hän saa mahdollisuutensa.
Uudestaan.
Jos minä hyppään, selviänkö hengissä?
Nukke.
Kyllä. Nyt selviät hengissä.
Typeryyttä! Minä menen.
Märkä. Taas märkä.
Me menemme pohjoiseen kohti lähdettä.
Hyvin pelattu.
Sinähän tiesit, mitkä aseet oli ladattu?
Tietenkin, kultaseni.
Olisi mukava, jos meillä olisi kartta. Tai laiva.
Seis. Ole liikkumatta.
Älä anna sen koskettaa ihoasi.
Mitä? Eikö vanhalla miehellä saa olla harrastusta?
- Mitä te seisotte? Eteenpäin! - Eteenpäin!
Voitte nukkua kuolleina. Eteenpäin.
Onni jatkaa potkimistaan.
Santiago.
Ponce de León oli sen kuuluisa kapteeni.
Siellä ei ole ketään. No niin.
Emme saa pysähtyä.
Sinä kävelet.
En pysty.
Kävele tai kuole.
- Pane kätesi ympärilleni. - En pyydä apua.
Tarvitset sitä.
Meillähän oli kiire?
Älä jää jälkeen.
Pysykää tässä kunnes sanon toisin!
Olet kaunis.
Olet varmasti Jumalan luomuksia.
Toinen, arkista turvan löytäneiden, pimeiden luomusten jälkeläinen.
Kaunis, -
mutta tappava.
- En ole tappava. - Hyökkäsit kimppuuni.
En, sinä olet erilainen.
- Erilainen? - Etkö ole?
Suojelit minua.
Työnsit minut pois tieltäsi.
- Näitkö lähteen? - En, mutta olemme lähellä.
Tuo olento ja peitä hänen päänsä.
Hänellä on nimikin!
Anna kuulua.
Hän on Syrena.
Ponce de León.
Vaikka 40 merirosvoa uneksi 40 yötä aarteesta, -
se ei vastaisi huoneen sisältöä.
Sinä.
- Sinä. - En, vaan sinä.
Olin täällä ennen sinua. Miksi olet täällä?
Mustaparta lähetti minut. Entä sinä?
Hopeiset pikarit kuninkaalliselle herralleni.
Älä viitsi.
Mene takaisin. Meidän pitää tasapainottaa se.
Koko laiva liukuu.
Hyvä on. Entä, jos...
Me kumpikin valitsemme suunnilleen samanpainoiset esineet.
Pane se takaisin!
Emme koske mihinkään.
- Entä tuo? - Pikarit.
- Miksi sinä saat katsoa ensin? - Hyvä on!
Yhdessä.
- Kiviä. - Espanjalaiset.
He ovat edellämme.
- Minun pitäisi vilkaista karttaa. - Sitä minä pelkäsinkin.
Ainut, minkä he jättivät jälkeensä.
He tietävät reitin, mutta minä tiedän, missä he leiriytyvät.
Jack!
Gibbs, olin tulossa vapauttamaan sinut.
- Varastit karttani. - Aloitetaan sitten.
Merenneitoja.
Varokaa, altaat ovat syviä.
Kaikki on menetetty, jos hän pakenee.
Katso!
Sidottuna kuolemaan.
Kuivumassa auringossa vain puoliksi vedessä. Se ei riitä eloonjäämiseksi.
Juuri sen verran, että kuolemasta tulee hidas.
Mieti sitä. Kansaasi on tapettu kyyneleiden takia.
Syrena, itkisitkö hieman?
Kaikki kuolevat, jopa sinä. Kuulemani mukaan pian.
Kuulehan...
Etkö kuule sisartesi huutavan?
Etkö kuule heitä?
Tarvitsemme vain yhden kyyneleen.
- Inhottava otukka. - Katkaiskaa sormet yksi kerrallaan.
Leikatkaa kyynel silmän kuopasta!
- Mitä mieltä sinä olet? - Ehkä hän muuttaa mieltänsä aamunkoitteessa.
Hän palaa auringossa, mutta en voi odottaa. Ehkä meidän pitäisi tehdä tuli.
- Ei. - Älä väitä vastaan, saarnaaja.
- Sinä et kiduta häntä. - Tarvitsemme vain yhden kyyneleen.
Revin jokaisen suomun hänestä yksi kerrallaan, jos se on tarpeen.
Jos se ei miellytä, mene rukoilemaan.
Olin väärässä sanoessani, että kaikki sielut voi pelastaa. Sinun ei voi.
Katsokaa, entinen uskonmies.
Olennoksi kutsumasi on sata kertaa minua arvokkaampi.
Välitätkö hänestä?
Oletko kiintynyt häneen?
Älä kiellä sitä, minkä näen selvästi.
Kysymys kuuluukin, -
onko hän kiintynyt sinuun?
Luoja, hän pitää. Meillä kävi tuuri.
Anna kyynel -
tai todista hänen kuolemansa.
Syrena!
Saat puristettua kyyneleen. Olisin kiitollinen siitä.
Haikeutta, mutta ei surua vielä.
- Ei sinun kätesi kautta! - En odota enää. Pursimies.
Merenneidot ovat kovia. Jokainen.
- Sitokaa muiden tavoin. - Hankkiutukaa eroon tästä.
- Oletko luottavainen? - Olen.
Olen nainen, kuten hänkin.
Mikä suunnitelmasi on, Jack? Liittoudut Barbossan kanssa.
Siellä on vastakkaista sukupuolta oleva nainen.
- Milloin ei olisi? - Pitäisi kai sanoa neito.
Sinä pelastat neitoa. Tämä on uutta.
Olen saattanut aiheuttaa mainitulle neidolle harmeja aikoja sitten.
- Anna kuulua. - Gibbs.
Tämä on se nainen Sevillasta.
Teeskentelit rakastavasi, lähdit ja särjit hänen sydämensä.
Vielä pahempaa. Minulla on saattanut olla lyhyitä...
- Herkistyksiä. - Herkistyksiäkö?
- Herkistyksiä. - Millaisia? Tunteitako?
Ei nyt ihan tunteita, ennemminkin...
- Selvä. Tunteita. - Ja jätit hänet silti. Alhaista.
Kiitos.
Oveluus voittaa voiman, joten tästä yksin rajoitteesi takia.
- Eihän sinulla ole termiittejä? - Kiitän huolenpidostasi, Jack, -
mutta pysyn silti kanssasi.
Odottakaa tässä merkkiäni, komentajakapteeni.
Tuolla. Hän on johtaja.
Pane muistiin teltan paikka, sillä siellä...
Hetkinen. Niiden täytyy olla tuossa.
Miekkasi haisee oudolta.
Rupikonnan myrkkyä.
Vain raapaisu, ja vastustaja kuolee muutamassa minuutissa.
Voisitko osoittaa sillä muualle? En pidä rupikonnista.
- Mitä teet? - Suunnittelen pakoreittiä.
Etkö sinä aina tee niin?
Kyllä, mutta joskus vain vedän lonkalta.
- Entä nyt? - Kävellään pois hitaasti ja rauhallisesti.
Aivan kuin kuuluisimme tänne.
Olen pahoillani, Syrena.
- Olet puhdas ja rehellinen. - Niin.
Tulit vapauttamaan minut.
Miksi?
Olet erilainen kuin muut.
Olet täynnä hyvyyttä ja myötätuntoa.
Ei koskaan surun kyyneleitä. He ovat liian kovia siihen.
Ilon kyyneleitä.
- Sanotaan, että näissä on eniten potkua. - Vannon, etten ollut osallisena tässä.
- Päästäkää hänet. Ette tarvitse häntä enää. - Päästäisimmekö hänet? Emme.
Sitokaa hänet. Jätämme hänet tänne.
- Miten pakoreitin kanssa sujuu? - Nyt on aikasi vetää lonkalta.
- Yritetään. - Saatan saada käden vapaaksi...
Sinulla on veitsi. Hienoa.
Parempaa.
Minäkin haluan tuollaisen.
Malja suloiselle ja puhtaalle kostolle.
- Kosto? - Anna tulla, Hector.
Jos olisit halunnut pikarit, olisit lähtenyt huomattuasi niiden puuttuvan.
Odotit vain Mustapartaa.
Kuningas Yrjön kaappari ja peruukki.
- Halpaa teatteria. En usko. - Et ollut siellä sinä yönä.
- Kun Helmi oli menetetty... - Vallattu.
Olimme Hispaniolan rannikolla, kun kimppuumme hyökättiin.
Ilman mitään ilmoitusta, varoitusta tai neuvottelua.
Jäimme täysin tykkitulen alle.
Sitten meri Helmen alla alkoi kuohua.
Helmi jyski ja mutkaili rajusti.
Koko laiva alkoi natista liitoksistaan.
Takila heräsi henkiin.
Oma laivamme kääntyi meitä vastaan.
Köydet kietoutuivat miehistön ympärille kuin käärmeet.
Ne kävivät käsiksi jalkaani. Käteni olivat vapaat, ja sain otteen miekastani.
Minä olen laivani herra, ei Mustaparta.
Minä olen kohtaloni herra, ei Mustaparta.
Tein siis sen, mikä oli tarpeen.
Selvisin hengissä.
Et siis ole lähteen perässä.
En välitä kuningas Yrjöstä tai kapakkatarinoista, -
jotka antavat toivoa parantuneesta raajasta.
Antaisin vasemman käteni päästäkseni käsiksi Mustapartaan.
- Etkö oikeaa? - Tarvitsen paremman käteni -
työntääkseni myrkytetyn miekan hänen sydämensä läpi.
Autan saamaan sen mahdollisuuden, ystävä hyvä.
Vanki pakenee.
Hän pakenee! Napatkaa hänet!
Älkää ampuko! Haluan hänet elävänä!
Oletin tuon olevan merkki.
- Menkää! Valmistautukaa lähtöön! - He ovat yhä kannoillamme!
Pahoittelut pikareista, mutta minulla on tapaaminen.
- En ole menossa takaisin. - Ei tarvitsekaan.
- Ottaisimmeko drinkit? - Otamme sitten lähteellä.
Voisimmeko joskus tavata niin, ettet osoita minua jollakin?
- Toitko pikarit, Sparrow? - Kyl maar.
- Toit näköjään ystävän mukanasi. - Niin tein.
- Yksijalkainen mies lienee lähettyvillä. - Kyl maar.
- Ennen kuin annan ne, minulla on pari ehtoa. - Kerro.
Ensiksi haluan kompassini takaisin. Ei, tuo oli vasta toisena.
Ensiksi, anna sanasi, ettet vahingoita Angelicaa.
En anna lupauksia sinunlaisillesi, Sparrow, -
mutta voin sanoa, että hän ei ole koskaan ollut vaarassa.
Toiseksi, ennen ensimmäistä, -
haluan kompassini takaisin. Pyydän.
Ansaitsen sen. Onko sinulla aavistustakaan, miten vaikeaa oli pyydystää tuo villisika?
Ei siis tuo isompi otus, vaan tuo nelijalkainen.
Kiitos. Kolmanneksi, herra Parta, -
silloin tällöin, en tosin kovin usein, -
tulen ajatelleeksi kaikkia kauheita tekojani.
Silloin huomaan, miten huonosti olen kohdellut herra Gibbsiä, uskollista perämiestäni.
- Nyt puhut... - Vaikka jätin hänet mätänemään vankilaan, -
hän ei välittänyt. Yritän tässä sanoa, että sinun tulee vapauttaa hänet.
- Siinäkö kaikki? - Luulen niin.
- Äkkiä, ennen kuin sika karkaa. - Jack, jos sinulle sopii...
- Sovittu. - Vapauta sika.
Ehkä voisin liittyä teidän seuraanne.
Se johdattaa sinut vapauteen.
Voisin vannoa, että se on täällä jossain.
Emme saa pysähtyä.
- Umpikuja. - Umpikuja.
Jack, minusta alkaa tuntua, ettet tiedä, minne olet menossa.
Sanotaan, että matka on päämäärää tärkeämpi.
Pikarit tänne, jos sopii.
Perääntykää.
Jack, oletko koskaan oikeasti -
nähnyt omin silmin -
nuoruuden lähdettä?
- Anteeksi, voisitko toistaa kysymyksen? - Pursimies...
Ei!
Odottakaa!
Aqva da Vida.
Herra Scrum.
- Voisitko? - Mitä?
Todella kaunista.
Sparrow, minä olen ensimmäinen, joka maistaa sitä vettä.
Isä.
Yksijalkainen mies.
- Toitko hänet tänne? - Tekisinkö niin?
Edward Teach!
Avomerellä tehdyistä rikoksista, -
hänen majesteettinsa, kuninkaan antamilla valtuuksilla, -
ja omaksi tyydytyksekseni, pidätän sinut -
ja julistan vangikseni.
Ovatko temppuni ohitse? Siinäkö kaikki?
Rikoksiin kuuluu, mutta ei rajoitu, merirosvous, -
petos, murha, mitä karmein kidutus, -
mukaan lukien käytetyn, karvaisen, oikean jalan raaka varkaus.
Uskallatko ottaa tämän miekan?
Näin kaukana laivastasi, kyllä.
Kyllä. Tunnen kohtalon kylmän hengityksen, -
mutta saan viimeisen taisteluni.
Hyvä luoja. Tappakaa kaikki!
Odottakaa!
Minun on vain ymmärrettävä jotain.
Te taistelette heitä vastaan ja te heitä vastaan, -
vain koska he haluavat tappaa toisensa.
Mitä järkeä siinä on? Aivan niin.
Taistelkoot he keskenään.
Otetaan me rennosti, katsotaan, juodaan ja lyödään vetoa. Vai mitä?
Tappakaa!
Irti minusta!
Scrum, pikarit!
Tasanteelle! Seuratkaa!
Anna kyynel tänne. Hyvä poika.
Pelkään häntä enemmän kuin sinua.
Anna se tänne. Hyvä poika.
Pikarit, ole hyvä.
Valitan, Jack. Sanoinhan, että tarvitsen vuosia.
Sinun kelpaavat nyt.
Scrum!
Syrena.
Luoja. Et vie häntä. Jos olet vienyt...
Anna hänet takaisin. Ole kiltti.
- Heidän peräänsä! - Odotin kohtalolta parempaa taistelua.
Pyyhin tuon hymyn kasvoiltasi, kun isken sinut maahan.
Katso tuonne, Edward Teach.
Julistan tämän maan hänen majesteettinsa, kuningas Yrjö...
Joku merkitköön ylös tuon miehen urheuden.
Señorita, pikarit, olkaa hyvä.
Vain jumala voi taata ikuisen elämän. Ei tämä pakanavesi.
Miehet, tuhotkaa tämä epäpyhä temppeli!
Lähde!
Olet typerys. Etsit tästä paikasta sellaista, mitä vain kohtalo voi antaa.
Kohtaloko? Kohtalo on tarpeeksi valoisa näkemiseen, mutta kyllin pimeää sokeuttamaan.
Mitä pirua tämä on?
- Helmestä. - Mitä sinä teit?
Angelica! Älä, se on myrkytetty!
En ole niin typerä, että haastaisin -
Mustaparran ilman myrkyllistä etua.
Jack!
Otan Mustaparran laivan, miehistön -
ja miekan maksuksi puuttuvasta raajasta.
Lähdetään!
Älä haaskaa kyyneltäni.
Juo tämä. Siinä on kyynel. Sinun täytyy juoda toinen.
- Ei. - En voi pelastaa teitä molempia.
Toisen täytyy uhrautua.
Ota sinä se, sielusi tähden.
Hän on kuolemaisillaan. Teidän täytyy pelastaa tyttärenne.
Tämä vie hengen.
- Tuossa on kyynel ja se antaa elämän. - Kyl maar. Kiirehdi.
Angelica. Pelasta minut, lapseni.
Ei.
Rakastan sinua, isä.
Hetkinen.
Itse asiassa asia taisi olla juuri toisin päin.
Kyynel oli tässä kupissa. Tuossa oli se toinen juttu.
- Huijari! Paholainen! - Isä!
Senkin paskiainen! Miten saatoit?
Isäsi pelasti sinut. Ehkä hänen sielunsa on nyt pelastettu, eikö niin?
Olet loukkaantunut.
Kehoni kärsii kivuista, -
mutta mieleni on rauhallinen sinun ansiostasi.
- Minun? - Niin.
Olin eksyksissä.
Tuulet ja vuorovedet -
ne vahvistavat miehen uskoa.
Sinä olit ainoani.
Philip, minä näen sinut.
Sinun tarvitsee vain pyytää.
- Etsin vain yhtä asiaa. - Mitä?
Anteeksiantoa.
Ilman minua, kukaan ei olisi koskenut sinuun.
Pyydä.
Anna anteeksi.
- Vihaan sinua. - Kaveria, joka pelasti henkesi.
Vuoteni on varastettu omalta isältäni!
Autoin vain Mustapartaa tekemään sen, mitä jokaisen isän olisi pitänyt tehdä.
Olet julma ja tietämätön.
Yksi pistooli ja yksi luoti.
- Jotta tappaisin itseni ennen nääntymistä? - Sinuun ei voi luottaa, kultaseni.
Saari on vilkkaan kauppareitin varrella. Voit herättää ohittavan laivan huomion.
Tai voit tehdä luodillasi mitä haluat.
Miten pääsen vapaaksi näistä siteistä?
Vapauduit niistä jo puoli tuntia sitten ja odotat vain hetkeä iskeä.
Myönnä pois, että rakastat minua yhä, Jack.
Jos sinulla olisi sisar ja koira, valitsisin koiran.
Entä aarre, joka on täynnä jalokiviä? Niillä voi hallita tuulia ja vuorovesiä.
- Keksit tuon itse. - Odota.
Olen raskaana. Se on sinun.
- En muista, että olisimme... - Olit humalassa.
- En ole koskaan ollut niin humalassa. - Odota.
Haluan kertoa sinulle jotain.
Olen halunnut kertoa sen ensitapaamisestamme lähtien.
Anna tulla.
Rakastan sinua.
Niin minäkin, aina ja iankaikkisesti.
- Minun täytyy mennä. - Jack!
Tämä ei jää tähän! Jack!
- Ohi meni. - Sparrow! Senkin paskiainen...
Kosto on minun.
Löysin tämän kannen alta.
Luovimalla vastatuuleen! Töihin, senkin torakat!
Kruunu palveli minua hyvin.
Meren ja taivaan jumalten kautta -
suunnataan kohti Tortugaa!
Gibbs, senkin likainen kotilosyötti, sinä selvisit.
- Kyl maar. - Luotan siihen, että yrityksemme tuotti voittoa.
Lepuuta silmiäsi tässä.
Kompassi johti minut suoraan sen luo.
Entä laivaa vartioineet Mustaparran miehet?
Tein manööverin, jonka hieroimme täydelliseksi Uudessa-Guineassa.
Olisi ollut häpeä jättää kokonainen laivasto jälkeen.
Häpeä todellakin.
- Vihaan tuota apinaa. - Miten Helmi saadaan ulos tuolta?
Tarvitsemme jalkajousen, tiimalasin, kolme vuohea -
ja toisen meistä täytyy opetella soittamaan trumpettia ja toinen tekee näin.
- Tiedän miehen, jolla on vuohi. - Hyvä. Kuinka hyvä olet tässä?
Sinulla oli pikarit, vesi ja kyynel.
- Olisit voinut elää ikuisesti. - Lähde todella testaa ihmisen, Gibbs.
On parempi olla tietämättä, mikä hetki jää viimeiseksi.
Silloin koko olemassaolo on elämän loputonta mysteeriä.
Kuka edes väittää, etten eläisi ikuisesti?
"Nuoruuden lähteen löytäjä."
Gibbs, merirosvon elämä sopii minulle.
Tajuutsä?
Kyl maar: WWW.DIVXFINLAND.ORG
Subsceneen toimitti Rizzolo